CRONICILE DIN NARNIA CĂLĂTORIE PE MARE CU ZORI-DE-ZI
MAMA ANGLIA ARE NEVOIE DE VOI. ÎNROLAȚI-VĂ ACUM!
- Sigur ai 18 ani? - De ce, arăt mai în vârstă?
- Alberta Scrubb? - Greșeală tipică de dactilografiere.
Ar fi trebuit să fie Albert A. Scrubb.
Edmund! Parcă era vorba că mă ajuți cu cumpărăturile!
Mult noroc data viitoare, puișor.
"Puișor"? E cu doar doi ani mai mare ca mine!
Sunt rege! Am luptat în patru războaie și am condus armate!
- Nu și în lumea asta. - Da.
În loc de asta, sunt prins aici, luptându-mă cu Eustace și Karen Scrubb.
Dacă merită cineva un nume ca ăsta.
Ce faci?
Nimic... Haide!
Dragă Jurnalule,
Suntem într-a 253-a zi de când grețoșii mei veri,
Edmund și Lucy, ne-au invadat casa.
Nu știu cât voi mai suporta să locuiesc alături de ei,
să împart lucrurile mele cu ei.
Dacă ne-am putea trata rudele ca pe niște insecte,
mi s-ar rezolva toate problemele.
I-aș putea pune într-un borcan sau i-aș străpunge cu un ac în insectar.
Bună ziua!
Notează: investigarea implicațiilor legale ale spintecării rudelor.
Bună, unchiule Harold!
Am vrut să iau niște morcovi, dar iar n-aveau decât napi.
Să mă apuc de făcut supa? Mătușa Herberta e în drum spre casă.
Unchiule Harold!
Tată! Edmund se strâmbă la tine!
- Ticălos mic... - Tată, o să mă lovească!
Edmund, uite! E de la Susan!
Mi-aș dori să fiți aici, cu noi.
A fost o adevărată aventură, dar nu s-a comparat cu ce-a fost în Narnia.
America e foarte incitantă, dar nu-l vedem niciodată pe tata.
Muncește din greu.
"Am fost invitată de un ofițer de marină la o petrecere a Ambasadei Britanice."
E foarte arătos.
"Cred că mă place."
"Se pare că traversarea e mai dificilă acum, din cauza nemților."
"Sunt vremuri grele."
"Mama speră că nu vă supărați dacă mai stați câteva luni la Cambridge."
Alte câteva luni?! Cum vom supraviețui?
Tu ai noroc. Ai propria ta cameră. Eu trebuie să stau cu gură-de-chefal.
Susan și Pete sunt cei norocoși.
- Multe aventuri... - Ei sunt cei mari, iar noi, cei mici.
Noi nu contăm la fel de mult.
Crezi că semăn vreun pic cu Susan?
Ascultă, am mai văzut vasul ăsta cândva.
- Da, arată foarte narnian, nu? - Da.
Nu face decât să ne aducă aminte că suntem aici și nu acolo.
Au fost odată doi orfani, care-și pierdeau timpul
crezând în poveștile cu Narnia.
- Te rog, lasă-mă să-l lovesc! - Nu!
- Nu știi să bați la ușă? - E casa mea.
Fac ce vreau. Voi sunteți doar musafiri.
Ce-i așa interesant la tabloul ăla? E hidos!
N-o să-ți mai sară în ochi dacă te duci dincolo de ușă.
Am senzația că apa chiar se mișcă.
Ce prostie!
Așa pățești când crezi în poveștile cu zâne și nobili.
A fost cândva un băiat pe care-l chema Eustace.
Lui nu-i plăceau cărțile, pentru că le găsea inutile.
Oamenii care citesc basme ajung să fie întotdeauna
o povară neplăcută pentru oamenii ca mine.
Eu citesc doar cărți care-ți dau informații adevărate.
O povară neplăcută?
Nu te-am văzut să ridici vreun deget de când suntem aici.
Tu ai fost cel care a furat dulciurile mătușii Herberta.
- Mincinosule! - Serios?
Edmund, tabloul!
Le-am găsit sub patul tău. Și știi ce? Le-am lins pe toate!
M-am infectat cu tine!
- Ce se întâmplă aici? - Lucy, crezi că...?
E vreun truc? Încetați, altfel vă spun tatei!
Tată!
O să distrug chestia aia afurisită!
Nu...
Dă-i drumul!
Edmund!
- Să înotăm! - Ce se întâmplă?
Haideți!
Mai repede!
E-n regulă! Te țin eu.
- Caspian! - Lucy!
- Edmund, e Caspian! - Sunteți în regulă, băieți?
- Sunteți în siguranță, de-acum. - Suntem în Narnia!
Da, sunteți în Narnia.
Nu vreau să mor! Vreau să mă întorc în Anglia!
- A fost palpitant! - Cum ați reușit să ajungeți aici?
N-am nici cea mai vagă idee.
Caspian!
- Edmund! - Mă bucur să te văd!
- Tu ai trimis după noi? - Nu. Nu și de data asta.
Oricare-ar fi situația, mă bucur că am ajuns aici.
Ia chestia asta de pe mine!
Reepicheep!
- Maiestate! - Salut, Reep. Ce plăcere!
Plăcerea e de partea mea, sire, dar ce facem cu acest clandestin isteric?
Șobolanul ăla uriaș a încercat să-și bage ghearele în fața mea!
Încercam doar să-ți scot apa din plămâni, dle!
A vorbit... Ați văzut? A vorbit chiar acum!
- Întotdeauna a vorbit. - De fapt, să-l faci să tacă, ar fi culmea.
Când nu va fi nimic de spus, maiestate, vă promit că voi tăcea.
Nu știu ce fel de glumă proastă e asta, dar vreau să mă trezesc acum!
Poate ar fi bine să-l aruncăm înapoi.
Edmund!
Unde mă aflu?
Ești pe "Zori-de-Zi", cea mai grozavă corabie din Narnia.
Am spus ceva nepotrivit?
- Ai grijă de el. - Maiestate...
Oameni buni!
Iată-i pe naufragiații noștri, Edmund cel Drept și Lucy cea Curajoasă.
Rege și Regină în Narnia!
Aslan!
Uite! Arcul și săgețile lui Susan!
Lucy!
Licoarea Vindecătoare! Și Pumnalul!
- Pot? - Bineînțeles. Sunt ale tale.
- Sabia lui Peter! - Da.
Am avut grijă de ea, așa cum am promis.
- Ia-o, dacă dorești. - Nu, e a ta.
Peter ți-a dat-o ție.
Am păstrat asta pentru tine, atunci.
Mulțumesc.
De când ați plecat, Uriașii din Nord s-au predat necondiționat,
apoi am învins armata din Calormen în Marele Deșert.
- E pace de-a lungul întregii Narnia. - Pace?
În doar trei ani!
Și ți-ai găsit vreo regină în toți anii ăștia?
Nu. Niciuna care să se compare cu sora ta.
Stai puțin. Deci nu sunt războaie și nici nu are necazuri nimeni.
Atunci de ce suntem aici?
Bună întrebare. M-am întrebat și eu același lucru.
- Încotro navigăm, atunci? - Vreau să-l detronez pe unchiul meu.
A încercat să-i ucidă pe cei mai buni prieteni ai tatălui meu
și cei mai loiali simpatizanți: Cei șapte Lorzi ai Telmarului.
Au fugit în Insulele Singuratice.
Nimeni n-a mai auzit de ei de-atunci.
- Deci crezi că li s-a întâmplat ceva. - Dacă e adevărat, e datoria mea să aflu.
Ce a fost la est de Insulele Singuratice?
Ape neexplorate. Chestii pe care cu greu ți le-ai putea imagina.
Se povestește despre Șerpi de Mare și grozăviile lor.
- Șerpi de Mare? - Căpitane, ajunge cu poveștile tale.
Un înțeles pentru cuvinte.
Ce crezi că e dincolo de Insulele Singuratice, Reep?
Mi s-a spus că se poate naviga spre est doar până acolo unde e Capătul Lumii.
Acolo e Țara lui Aslan.
Chiar crezi că există un astfel de loc?
Nimic nu ne face să nu credem.
- Crezi că vom ajunge acolo? - Există o singură cale de a afla.
Sper doar să-mi câștig dreptul de a o vedea.
Maiestate...
- Te-ai făcut mai puternic, prietene. - Așa se pare.
Gata! Înapoi la treabă!
- Apă, dle? - Mulțumesc.
Edmund, crezi că dacă vom naviga până la Capătul Lumii,
vom cădea de pe margine?
Nu-ți face griji, Lucy. Mai avem mult până acolo.
Voi doi, tot prostii vorbiți?
- Te simți mai bine? - Da, dar nu mulțumită ție.
Noroc că am o constituție de fier.
Spumos ca întotdeauna! Ți-ai trecut răul de mare?
N-am fost niciodată rău.
Am fost doar șocat de evenimente.
În rest, am o dispoziție strălucitoare, datorită inteligenței mele.
Nu cred că strălucește nimic la el.
De unde știi tu? Imediat ce ajungem în sânul civilizației,
eu iau legătura cu Consulatul Britanic și pun să vă aresteze pentru răpire.
Răpire, zici? Amuzant. Eu credeam că ți-am salvat viața.
- M-ați ținut împotriva voinței mele! - Serios?
Iar marinarii ăștia au doar camere neigienice.
E ca la zoo acolo!
- E mereu nemulțumit, nu? - Abia a început.
Pământ!
Insulele Singuratice.
- Porturile din Narrow Haven. - Ciudat!
Nicio flamură narniană înăuntru.
Insulele au fost întotdeauna narniene.
Ceva pare suspect.
Eu spun să pregătim o trupă pentru debarcare. Drinian?
Iartă-mă, Maiestate. Dar Caspian e conducătorul acestui vas.
- Ai dreptate. - Vom folosi bărcile.
Drinian, ia niște oameni să mergem spre țărm.
Tavros?
Coborâți bărcile. Pregătiți-le pentru apărare.
Înainte! Emoția necunoscutului ne așteaptă!
Nu putea aștepta până mâine-dimineață?
Nu e nimic onorabil în a întoarce spatele aventurii.
Ascultă...
Unde e toată lumea?
- Hai, picioare ca piftia. - Mă descurc și singur.
Sigur e rudă cu voi?
Reepicheep! Rămâi aici cu oamenii lui Drinian și protejați locul ăsta.
Noi mergem mai departe.
Dacă nu ne întoarcem până în zori, trimite trupa.
Da, Maiestate.
Da, se pare că nu e nimeni aici. Să mă uit și în spate?
- Vino aici și păzește... ceva. - Da. Bună idee, vere.
N-am gândit logic.
Mă descurc. Nu vă faceți griji.
Sunt gata când spuneți.
- Cine sunt toți oamenii ăștia? - De ce au fost tăiate numele?
- Parcă ar fi un fel de... prețuri. - Traficanți de sclavi.
Păzea!
Dacă nu vreți să-l auziți din nou țipând ca o fată,
v-aș sugera să aruncați armele.
- Ca o fată? - Acum!
Lăsați-le jos!
- Eustace... - Puneți-i în lanțuri!
Vino aici!
- Ia-ți mâinile de pe mine. - Pe ăștia doi du-i la piață.
Pe ceilalți doi, în temniță!
Ascultă, nebun insolent! Sunt regele tău!
- O să plătești pentru asta! - De fapt, altcineva o să plătească.
Pentru voi toți!
Lucy!
- Ești în regulă? - Da.
E inutil. Nu veți ieși niciodată.
- Cine e acolo? - Nimeni. Doar o voce din capul meu.
Lord Bern!
Am fost, cândva. Nu mai merit acest titlu.
E unul din cei șapte?
Fața ta... îmi amintește de un rege pe care l-am îndrăgit cândva.
Vă amintește de tatăl meu.
- Domnul meu! Vă rog, iertați-mă. - Nu, vă rog...
Înapoi!
- Mama! - Rămâi cu tata!
Fii liniștită! O să te găsesc!
- Unde-i duc? - Continuă să te uiți.
- Ce s-a întâmplat? - E un sacrificiu.
- Unde au dispărut? - Nimeni nu știe.
O ceață. A fost văzută prima dată în Răsărit.
Pescari și marinari au dispărut pe mare.
Noi, lorzii, am făcut un pact să găsim sursa și s-o distrugem.
S-au pornit pe mare, dar nimeni nu s-a mai întors.
Înțelegi? Dacă nu te vând negustorilor de sclavi,
cu siguranță vei fi dat hrană ceții.
Trebuie s-o găsim pe Lucy. Înainte de a fi prea târziu.
- 60! - 80!
- 100, pentru micuța doamnă! - 120!
- 150! - Mai licitează cineva?
Vândută!
Haide, mișcă! Mișcă!
Iar acum, pentru acest specimen, cine începe licitația?
Haideți! Poate că nu pare, dar e puternic!
E puternic, sigur! Miroase ca fundul unui minotaur.
Asta e o minciună sfruntată!
Am fost primul la drumeții și am câștigat două concursuri de alergat.
- Vrea cineva să liciteze? - Te scap eu de el.
Te scap de toți!
- Mulțumesc, Reep! Știam că o să vii! - Alteță!
Ia-i cheile!
Cheile!
Ești o barcă din poveste. Nu poți vâsli singură?
Doamne! Trebuie să anunț Consulatul Britanic.
- Maiestate! - Stai!
Mi-a fost luată soția chiar în dimineața asta.
- E-n regulă, Drinian. - Te implor, ia-mă cu tine.
- Și eu vreau să vin! - Nu, Gael. Rămâi cu mătușa ta.
Sunt un marinar bun. Am fost toată viața pe mare.
- Sigur. Poți să vii. - Mulțumesc.
Dacă n-o să mă mai întorc...
Să fii cuminte.
Bunul meu Rege!
Aceasta mi-a fost dată de tatăl tău!
Am ascuns-o bine într-o peșteră, toți anii ăștia.
- Asta e o sabie narniană! - E din Vremurile de Aur.
Au fost șapte astfel de săbii.
Cadou de la Aslan, pentru apărarea Narniei.
Tatăl tău ne-a încredințat-o nouă.
Poftim, ia-o!
Să te apere de rău!
Mulțumesc, dragul meu Lord! O să-i găsim pe cei pierduți.
Edmund...
Dragă Jurnalule,
A fost o răsturnare incredibilă de evenimente.
Am fost răpit de verii mei și dus în ape neexplorate într-o barcă ridicolă.
Mai rău e faptul că împart locul cu un șoarece odios.
De parcă n-ar fi fost destul de rău că sunt cu verii mei.
Până acum, toți cei pe care i-am întâlnit în locul acesta ciudat,
suferă de paranoia cea mai groaznică, alergând după cețuri verzi
și căutând lorzi pierduți.
Nu pot decât să presupun că e din cauza unei diete necorespunzătoare.
Pur și simplu, toți sunt duși cu pluta.
Vărul Edmund nu face excepție.
Își petrece tot timpul lustruindu-și sabia de tinichea,
de parcă ar fi vreo lampă fermecată.
De altfel, e clar că are nevoie de un hobby.
O să fie magnifică! Se găsesc și la dimensiuni mai mici?
Marmota aia e mai paranoică decât vărul meu.
Avem capcane pentru șoareci și alte chestii de genul ăsta.
Apropo de asta, n-ai idee unde aș putea găsi așa ceva, nu?
De ce vorbești cu pasărea aia?
Am presupus că și ea...
- Vorbește cu păsările! - E dus cu pluta!
Du-te, șterge-o!
Ești conștient?
Pentru furtul rațiilor, primești pedeapsa capitală pe mare!
Aici sunt!
Tu erai!
- Alții au fost uciși pentru mai puțin. - Adică, pentru ce?
Pentru trădare, furișare... chestii inutile...
Dă-mi portocala și te las să pleci!
Nu știu despre ce vorbești.
- Dă-mi voie să te lămu... - M-am cam săturat de tine!
Ai pus mâna pe coada unui șoarece!
Însuși Marele Aslan mi-a dat coada și nimeni nu se atinge de coadă!
- Punct și semn de exclamare! - Scuze!
Acum îmi vei da portocala și apoi îmi vei da satisfacție!
- Nu, te rog, sunt pacifist! - În gardă!
- Nu trișa! - Scuze...
Încerci să fugi? Suntem pe un vas, să știi!
Ascultă, n-am putea sta de vorbă?
Asta pentru că ai furat, asta pentru că ai mințit
și asta ca să te înveți minte.
Așa te vreau! Să ne duelăm!
Prinde!
Acum, hai! Dă ce-i mai bun din tine!
Asta-i tot? Haide!
Nu mai flutura sabia ca un orășean beat!
Ține lama sus! Sus, așa!
Aici!
Coboară piciorul. Nu stângul, dreptul! Ai priceput? Hai!
E ca un dans! Un dans! Haide! Din nou!
Din nou! Așa!
Nu!
Uitați-vă!
Gael? Ce cauți aici?
Se pare că echipajul are un membru în plus.
- Bine ai venit la bord! - Maiestate...
Spune-mi Lucy. Haide!
Haideți, frumoșilor! Înapoi la treabă!
Frumoasă luptă. În curând, o să fac din tine un adevărat spadasin.
Da, dacă terenul ar fi fost mai regulat
ar fi fost cu totul alt rezultat.
Într-adevăr!
Pare nelocuită...
Dar dacă lorzii au urmărit ceața spre Răsărit, ar fi oprit aici.
Poate e o capcană.
Sau s-ar putea să găsim niște răspunsuri. Caspian?
Vom înnopta pe țărm. O să scotocim insula mâine dimineață.
Bine, Maiestate.
Se pare că au adus un porc.
Uite și scroafa. Femela lui.
O alegem pe asta.
Scroafa asta citește!
S-o luăm!
Nu ai scăpare!
- Băgăm frica în oase! - Ce sunteți voi?
Suntem niște bestii îngrozitoare și invizibile!
Dacă ne-ai vedea, ai fi de-a dreptul speriată.
Ai uitat să-i spui că suntem foarte mari!
- Ce vreți? - Vei face ce ți se va spune!
- Va face! - E clar.
- Dacă nu? - Dacă nu, moartea!
Moartea?
Nu v-aș fi de prea mare folos dacă aș muri, nu?
- Nu m-am gândit la asta. - Da, nu te-ai gândit.
Bine, atunci ți-am ucide prietenii.
- Bună idee! - Ce vreți de la mine?
- Vei intra în casa Opresorului. - Care casă?
Asta!
Sus, pe scări, vei găsi Cartea Incantațiilor și vei rosti vraja
care-i face pe cei nevăzuți, văzuți!
- Bine spus! - Da!
- Hai, odată! N-avem toată ziua! - Amintește-ți ce vor păți prietenii tăi!
- Ai fost avertizată! - Da, sigur!
- De ce n-o faceți voi? - Nu știm să citim!
- Nici să scriem, de fapt. - Bun.
De ce n-ați spus așa?
- Ai grijă la Opresor! - E foarte agresiv.
Ceea ce-i face pe nevăzuți, văzuți. Ai înțeles?
Nu uita asta!
Ed!
Ed, trezește-te! Uită-te!
Unde-i Lucy? Lucy!
Toată lumea, deșteptarea! Sus! Sus, am spus!
- Pe aici! - Mișcați-vă!
"Prin aceste vorbe, cu limba ta aduci, de peste tot, din jur, numai fulgi."
"O vrajă infailibilă care să te facă frumoasă cum ți-ai dorit odată."
Susan, ce se întâmplă...?
Sunt frumoasă!
Nu, așteaptă!
"Sunt de acord Să mă faci ca ea..."
- Lucy! Lucy... - Aslan? Aslan!
"O vrajă care să-i facă pe cei nevăzuți, văzuți!"
"Cum e cheia în psihologie, Ca un lacăt în psihiatrie,"
"Invizibilitatea și adevărul în teologie..."
Pumnalul lui Lucy!
Stați acolo sau veți pieri!
Vraja s-a terminat. Acum sunt toate vizibile!
- Ce fel de creaturi sunteți? - Uriașe!
Cu cap de tigru și suflet de diavol.
- Altfel de tigri! - Nu vreți să vă puneți cu noi!
- Altfel, ce? - Altfel vă ucidem.
O să-mi trec sulița direct prin voi!
- O să vă rup carnea cu dinții mei! - O să vă sfâșii cu ghearele!
O să ne tranșați cu burțile voastre grase.
- Burți grase? - Vă gâdilă la tălpi?
- Ce-ați făcut cu sora mea, piticoților? - Calmează-te...
- Unde e? - Mai bine-i spui.
Hai, șefule, spune-i.
- În palat. - Ce palat?
Palatul asta!
Urât că m-ați lăsat în urmă...
S-a întors porcul!
- Locul ăsta e din ce în ce mai ciudat! - Pe noi ne faci ciudați?
Lucy!
- Maiestate... - Caspian și Edmund.
El e Coriakin. E insula lui.
S-o creadă el!
Ne-ai înșelat, magicianule!
Ba nu!
V-am făcut invizibili pentru siguranța voastră.
- Siguranță? - Asta înseamnă opresiune!
- Opresorule! - Nu v-am opresat.
Dar ai fi putut! Dacă ai fi vrut asta!
Hai, valea!
E o vrajă!
Ce-a fost asta?
Puf. Dar să nu le spui.
- Ce erau chestiile alea? - Pitici roșii.
Puteam să-mi dau seama. Ce prost sunt!
Plecați de-aici!
La ce te-ai referit
când ai spus că i-ai făcut invizibili pentru binele lor?
A părut cea mai ușoară cale de a-i proteja...
de rău.
Adică de negură?
Adică de ceea ce e dincolo de negură.
Ce frumoasă e!
Pentru o hartă imaginară a unei lumi imaginare, adică...
Asta e sursa necazurilor voastre.
Insula Întunecată...
un loc unde sălășluiește răul.
Poate lua orice formă.
Vă poate da viață celor mai întunecate vise.
Caută să corupă tot binele, să fure lumina din lumea asta.
- Cum îl oprim? - Trebuie să-i rupeți vraja.
Mai sunt șase alte săbii ca cea pe care o ai tu.
- Le-ai văzut? - Da.
Cei Șase Lorzi au trecut pe-aici?
Într-adevăr.
- Unde s-au dus? - Unde i-am trimis.
Rupeți vraja.
Trebuie să urmați steaua albastră până pe Insula lui Romandu.
Acolo, cele șapte săbii trebuie să fie puse pe masa lui Aslan.
Doar atunci poate fi eliberată adevărata putere magică.
Dar aveți grijă!
Cu toții veți fi puși la încercare.
Adică?
Până ce nu puneți a șaptea sabie, răul are avantajul asupra voastră.
Va face tot ce-i va sta în puteri ca să vă ispitească.
Fiți puternici.
Nu cădeți pradă ispitei.
Pentru a învinge întunericul de acolo,
trebuie să învingeți întunericul din voi înșivă.
Din motive care depășesc puterea mea de înțelegere,
am acceptat sfatul unui moș senil
care nici nu are o lamă de ras și se plimbă în halat.
Prin urmare, ne-am urcat iar pe vas și ne-am pierdut în furtună.
Excelent!
Trageți!
- Trei spițe spre tribord! - Da, dle!
Timp de 14 zile, am fost aruncat ca o clătită,
fără cel mai mic semn de uscat.
Prinde!
Singura consolare e că, în sfârșit,
toată lumea e la fel de nefericită ca mine.
Mai puțin șobolanul ăla vorbitor și îngâmfat.
El e genul ăla de optimist enervant.
Așadar, suntem blocați aici.
Dacă înjumătățim rațiile,
mai avem apă și hrană pentru încă două săptămâni, cel mult.
Asta e ultima șansă să ne întoarcem, maiestăți.
Nu ne garantează nimeni că vom vedea steaua albastră în curând.
Nu pe furtuna asta.
E ca și cum am căuta acul în carul cu fân
călătoria asta spre Romandu.
Am putea trece fix pe lângă el, dacă n-ar fi capătul lumii.
Am putea fi mâncați de un șarpe de mare.
Vei vedea că oamenii vor deveni furioși.
Astea sunt ape rătăcitoare, cum eu n-am mai văzut niciodată.
Atunci, căpitane, poate vrei să-i explici tu domnului Rhince
că abandonăm căutarea familiei sale.
Mă întorc la post.
Dar vă avertizez.
Marea poate juca feste urâte minților unui echipaj.
Foarte urâte...
"Transformă-mi reflexia, Aruncată în afecțiune,"
"Genele, buzele, mai frumoase, Fă-mă să arăt cum vreau."
Doamnelor și domnilor, dra Pevensie!
- Uită-te la tine! - Ce bine arăți!
- Edmund! - Ești frumoasă, surioară!
- Ca întotdeauna. - Peter!
Mă scuzați, dră! Pot să vă fac o poză?
Mamei o să-i placă la nebunie!
Toți copiii ei într-o singură poză.
Zâmbiți!
Ia stai așa. Dar eu unde sunt?
- Lucy unde e? - Lucy? Cine e?
Susan, ce s-a întâmplat?
Haideți, dră, zâmbiți larg!
Edmund, nu sunt prea sigură de asta. Cred că mai bine mă întorc.
- Unde? - În Narnia.
- Ce Dumnezeu e Narnia? - Ce se întâmplă?! Opriți asta!
- Lucy... - Aslan?
- Ce-ai făcut, copilă? - Nu știu. A fost groaznic.
Dar tu ai ales asta, Lucy.
A însemnat să aleg toate alea? Voiam doar să fiu frumoasă ca Susan.
Atâta tot.
Ai dorit să fii departe, iar odată cu asta, mult mai multe.
Frații și sora ta n-ar cunoaște Narnia fără tine, Lucy.
Tu ai descoperit-o, mai ții minte?
Îmi pare rău.
Te îndoiești de valoarea ta.
Nu te îndepărta de ceea ce ești.
Aslan!
Tată...
Edmund!
Vino cu mine!
Alătură-mi-te!
Edmund!
Lucy...
Nu pot să dorm.
Lasă-mă să ghicesc. Ai avut coșmaruri.
Deci ori înnebunim cu toți, ori ceva se joacă cu mințile noastre.
Mă îndoiesc că Lordul s-a oprit aici.
Nu e niciun semn de viață.
Când ajungi la țărm, ia-ți oamenii și căutați hrană și apă.
- Noi trei mergem să căutăm indicii. - Stai așa! Adică noi patru.
Hai, te rog, nu mă trimite înapoi la șobolan!
Te-am auzit!
- Urechi-mari! - Am auzit și asta!
Haideți, descărcați tot!
Poftim.
Uitați! Nu suntem primii pe insula asta.
- Să fie Lorzii? - E posibil.
Oare ce-o fi acolo?
Hai să aflăm.
Ce-i aia?
Nu știu. Pare a fi o statuie din aur.
O fi căzut acolo.
- Săracul om. - Adică Lord.
- Stema Lordului Restimar. - Și sabia lui!
Avem nevoie de ea.
Ai grijă.
Sabia ta nu s-a transformat în aur.
Ambele săbii sunt magice.
Poftim.
Probabil nici n-a știut ce l-a lovit.
Posibil.
- Sau poate descoperise ceva. - Despre ce vorbești?
La ce te uiți așa?
Cine are acces la iazul ăsta...
ar putea fi cel mai puternic om din lume.
Lucy...
Am putea fi așa de bogați...
Nimeni nu ne-ar mai spune ce să facem sau cu cine să locuim.
Nu poți lua nimic din Narnia, Edmund.
- Cine spune? - Eu.
Eu nu sunt unul dintre supușii tăi.
Aștepți de mult timp asta, nu?
Să mă provoci? Te îndoiești de conducerea mea.
- Te de îndoiești de tine însuți. - Ești un copil!
Iar tu ești un nesuferit răutăcios!
Edmund!
M-am săturat să tot fiu pe plan secund!
Mai întâi, a fost Peter, acum ești tu.
Știi bine că sunt mai curajos decât amândoi.
De ce să primești tu sabia lui Peter?
Merit și eu regatul meu. Merit și eu să domnesc!
Dacă te crezi așa curajos, dovedește-o!
Nu!
Încetați!
Amândoi!
Uitați-vă la voi.
Nu vedeți ce se întâmplă?
Locul ăsta v-a ispitit.
V-a vrăjit.
Exact despre asta vorbea Coriakin.
Hai să plecăm de-aici.
Așa, da!
Urmați steaua aia albastră imaginară până pe insula Ramandu-du.
Adunați cele șapte cuțite în peștera unui leu vorbitor.
Prostii!
Ce-o fi asta...
Cred că am murit.
Tu sigur ești mort.
N-o să mai ai nevoie de asta, nu?
În sfârșit!
O turnură favorabilă și pentru mine.
Ce mâncare ați găsit?
E o insulă vulcanică, maiestate. Nu cresc prea multe aici.
Eustace unde e?
Cred că e plecat și nu ne ajută să încărcăm bărcile.
Eustace!
Edmund, cred că s-a întâmplat ceva rău.
Mă duc eu să-l caut.
Vin cu tine.
Eustace?
Eustace!
O comoară...
Belele...
Eustace!
Nu!
Nu se poate...
Îmi pare rău.
Era doar un băiat.
Nu trebuia să-l fi lăsat singur.
Ce-ar fi putut să pățească?
Aici? Orice. Și n-a fost el primul.
Nu e Octesian.
Ar trebui să-i căutăm...
sabia.
Asta ce-a fost?
Vulcanul a făcut așa?
Nu. Ăsta n-a fost vulcanul.
Toată lumea pe punte!
Arcași, înarmați-vă!
Pe poziții! Așteptați ordinul meu!
Ce face?!
Trageți!
O să rupă catargul.
Așa!
Țineți pozițiile!
Trageți!
Ia de-aici!
Edmund!
Lucy!
EU SUNT EUSTACE
Cred că glumești!
O fi fost ispitit de comoară.
Toată lumea știe că dragonii au comori fermecate.
Toată lumea de prin părțile astea.
E vreo cale de-a-l transforma la loc?
Din ce știu eu, nu.
Mătușa Herberta nu va fi deloc mulțumită.
Îmi pare rău pentru mână, băiete. Mă mai ia și pe mine valul uneori.
Bărcile sunt pregătite, sire!
Nu-l putem lăsa singur.
Dar nici nu-l putem lua la bord, maiestate.
Drinian, tu și ceilalți mergeți înapoi cu o barcă.
Restul vom rămâne aici până mâine-dimineață
și ne vom gândi ce să facem.
Dar nu aveți provizii...
și nici mijloace de a vă face căldură, maiestate.
Ce spuneai?
N-am mai văzut niciodată constelațiile astea.
Nici eu.
Suntem departe de casă.
Când eram mic, îmi imaginam că navighez la capătul lumii
și că-mi găsesc tatăl acolo.
Poate chiar o să-l găsești.
Mi-e dor de mama.
Și mie mi-e dor de a mea.
Stai liniștită, o vei vedea din nou.
De unde știi tu?
Trebuie să ai încredere în chestiile de genul ăsta.
Aslan ne va ajuta.
Dar Aslan n-a putut împiedica răpirea ei.
O vom găsi, îți promit eu.
Într-un fel sau altul...
Nu poți să dormi?
Hai că nu e totul chiar pierdut.
Stau treaz cu tine, dacă vrei, ca să-ți țin de urât.
Pun pariu că nici nu credeai în dragoni azi-dimineață.
Da...
Știi...
Lucrurile extraordinare se întâmplă doar oamenilor extraordinari.
Poate e un semn...
că ai un destin extraordinar...
ceva mai măreț decât ți-ai fi putut imagina.
Aș putea să-ți povestesc câteva aventuri de-ale mele,
dacă vrei.
Doar așa, ca să treacă timpul.
Nu știu dacă mă crezi,
dar tu nu ești primul dragon pe care-l întâlnesc.
Cu mulți ani în urmă, mai mulți decât aș vrea,
eram cu niște pirați și am întâlnit un alt dragon,
mult mai fioros decât tine...
Lucy! Trezește-te!
Uite!
Steaua albastră!
Lume!
Ce? Ce s-a întâmplat?!
Treziți-vă! A apărut steaua albastră!
Hai, băiete! Scularea!
Trageți!
Mai cu talent, băieți! Trageți!
Vântul nu mai e de partea noastră.
Și atunci cum mai ajungem pe Insula lui Romandu?
Cred că ceva nu-și dorește să ajungem acolo.
Trageți!
Împreună!
Dacă mi se face mai foame, o să-l mănânc pe dragon!
Stai liniștit, Eustace. Vor trebui să treacă de mine mai întâi.
Cu grijă!
Dacă nu dăm de pământ până diseară,
s-ar putea chiar să-l mănânce...
Ce-am lovit?
Eustace! Genial!
Înainte!
Nici nu putem fi siguri
că ceilalți Lorzi au ajuns pe Insula lui Romandu.
Ne-ai dus acolo!
Ce ți-am spus eu, Eustace? E extraordinar!
Stați!
Lord Ravilian.
Lord Mavramorn.
Lord Argoz.
Respiră!
Și ei la fel.
Sunt vrăjiți.
Mâncarea e de vină!
Cuțitul de piatră!
Asta e masa lui Aslan!
Și săbiile!
Puneți-le masă.
Sunt șase.
Tot ne lipsește una.
Uitați-vă!
Călători din Narnia, bun venit!
Ridicați-vă!
Nu vă este foame?
Tu cine ești?
Sunt Lilliandil, fiica lui Romandil.
Eu sunt ghidul vostru.
Ești o stea.
Ești foarte frumoasă.
Dacă îți distrage atenția, mă pot schimba în altceva.
Nu!
Rogu-vă...
Mâncarea este pentru voi.
Este suficientă pentru toți cei bine-veniți la masa lui Aslan.
Întotdeauna!
Serviți-vă singuri.
Stați! Ei ce-au pățit?
Sărmanii erau pe jumătate nebuni când au ajuns pe țărmurile noastre.
Se amenințau violent unul pe celălalt.
Violența e interzisă la masa lui Aslan,
așa că au fost adormiți.
- Se vor mai trezi vreodată? - Când vor fi îndreptate toate.
Haideți. Nu mai e prea mult timp.
Magicianul Coriakin v-a povestit despre Insula Întunecată?
Da.
Nu peste mult timp, răul va fi de neoprit.
Coriakin a spus că vei rupe vraja
când vei avea toate cele șapte săbii la masa lui Aslan.
A spus adevărul.
Dar noi am găsit doar șase.
- Știi unde e a șaptea? - Acolo.
Va trebui să fiți foarte curajoși.
Nu mai pierdeți timpul.
Sper că ne vom revedea.
Cu bine!
Și ce credeți că e acolo?
- Cele mai negre coșmaruri. - Cele mai întunecate dorințe.
Răul absolut.
- Tavros, descuie armurăria. - Stăpâne...
- Arcași, pregătiți-vă! - Să trăiți, căpitane!
Aprindeți felinarele!
Hai să ne pregătim.
Când o să mă fac mare, vreau să fiu exact ca tine.
Când o să te faci mare,
ar trebui să fii exact ca tine.
În caz că nu reușim, orice s-ar întâmpla,
aș vrea să știi că te consider ca un frate.
Și eu.
- Ai renunțat la sabie. - Nu era a mea, oricum.
Folosește-o pe asta.
- Dar e... - Peter ar fi vrut s-o ai tu.
Asta e, prietene!
Ne așteaptă lupta!
Eustace, nu!
Stai!
Eustace, oprește-te!
Eu nu accept să ne predăm!
Un războinic nobil nu fuge de frică.
Uită-te la mine când vorbesc cu tine!
Eu sunt un șoricel, iar tu...
ești un dragon!
Ai pielea asemenea unei armuri din zale!
Respiri foc!
Hai să ne împlinim destinul!
Orice s-ar întâmpla aici,
toți care stați în fața mea v-ați meritat locul
în echipajul navei Zori-de-Zi.
Împreună, am bătut cale lungă.
Împreună, am trecut prin multe necazuri.
Împreună, putem reuși din nou!
Așadar, acum nu e momentul să cedați în fața ispitelor.
Fiți puternici, nu renunțați niciodată!
Lumea noastră, viețile noastre în Narnia depind de asta.
Gândiți-vă la sufletele pierdute pe care am venit să le salvăm.
Gândiți-vă la Aslan! Gândiți-vă la Narnia!
- Pentru Narnia! - Narnia!
Pentru Narnia!
Elaine!
Nu văd nimic!
Ceața asta e prea groasă!
Tu ești o mare dezamăgire pentru mine!
Te numești fiul meu?
Atunci poartă-te ca un rege!
Edmund! Vino cu mine.
Fii regele meu.
O să te las să domnești.
Pleacă! Tu ești moartă.
Pe mine n-o să mă poți omorî niciodată!
Întotdeauna voi fi vie în mintea ta, prostuțule!
Nu!
Edmund!
Ești bine?
Da.
Nu vă apropiați!
Cine-i acolo?!
Nu ne este teamă de tine!
Nici mie de voi!
- Nu vă apropiați! - Nu plecăm nicăieri.
N-o să mă învingeți voi pe mine!
Caspian, sabia lui!
Lord Rhoop!
Eu nu sunt al vostru!
Pe loc repaus! Să-l aducem la bord! Repede!
- Fiți calm, Lordul meu! - Lăsați-mă în pace, demonilor!
Nu, Lordul meu.
N-am venit aici ca să-ți facem rău. Eu sunt regele tău, Caspian.
Caspian?
Stăpâne!
Nu trebuia să vii!
Nu e cale de scăpare!
Repede! Întoarceți nava înainte să fie prea târziu!
Avem sabia! Hai să mergem!
- Hai s-o întoarcem, Drinian! - Da, maiestate!
Nu gândi!
Să nu-l lași să-ți afle temerile!
Altfel, se va transforma în ele!
Nu!
- Edmund! La ce te-ai gândit?! - Îmi pare rău!
- Uitați! Ce-i asta?! - E prea târziu!
S-a dus sub vas!
Gael!
Aici! Fugi!
Nu mă dezamăgi! Fără frică! Fără să te retragi!
Pentru Narnia! Ia de-aici!
Eustace, rezistă!
- Piei, creatură! - Nu, sabia! Sabia!
Eustace!
Nu, întoarce-te!
Suntem sortiți pieirii! Trebuie să întoarcem nava!
Nu, opriți-l!
Toată lumea la vâslit! Ramele la viteză dublă!
Aslan, te rog, ajută-ne...
Trageți!
Trageți! Mai cu forță!
Haide, Gael!
Să stai aici până vine cineva să te ia, da?!
Ed!
O să înconjurăm șarpele.
O să-l zdrobim de stânci.
Cârmește spre babord! Eu îl țin la proră!
La o parte!
Înainte! Haideți!
Trageți!
Încearcă să mă omori! Haide!
Hai, sunt aici!
- Nu! - Edmund!
Tot aici sunt!
Țineți-vă bine!
La o parte!
Putem să-l învingem!
Trebuie să ne apropiem mai mult!
Toată lumea pe punte!
Pregătiți harpoanele!
Toată lumea să vină sus!
Gata?!
Acum!
Trageți-l în jos acum!
Trageți!
Edmund!
Ce vrei să demonstrezi, Edmund?
Că ești bărbat?
Trageți!
Pot să fac asta! Pot să te fac regele meu.
Ia-mă numai de mână.
Dă-mi-o...
Fă-o odată!
Haide!
Nu!
Vraja...
se ridică.
Edmund!
Caspian!
Uitați-vă!
Narnieni!
Mami!
Elaine!
- Rhince! Gael! - Mami!
- Doamne! - Mami!
Hai să-i aducem la bord! Toată lumea pe punte!
Am reușit!
- Știam că o să reușim. - N-a fost doar meritul nostru.
Adică...
Eu sunt aici! Lucy!
Aici!
Lucy! Sunt în apă!
- Lucy! - Eustace!
Sunt băiat din nou!
Eustace!
Văd că ți-au fost tăiate aripile!
Unde apa se-ntâlnește cu cerul,
unde valurile sunt tot mai dulci...
Chiar e dulce!
Uitați-vă!
Țara lui Aslan.
Trebuie să fim aproape.
Dacă tot am ajuns până aici...
Și cum a fost când te-a transformat Aslan la loc?
Oricât de mult aș fi încercat, nu puteam s-o fac singur.
Apoi a venit spre mine.
A cam durut, dar...
a fost o durere bună.
Ca atunci când îți scoți o sabie din picior.
N-a fost chiar așa de rău să fiu dragon.
Cred că am fost un dragon mai bun decât am fost băiat.
Îmi pare rău că am fost un nesuferit.
Nu-i nimic, Eustace.
Ești un dragon bunicel.
Prieteni, am sosit.
Aslan!
Bun venit, copii.
V-ați descurcat bine, chiar foarte bine.
Ați bătut cale lungă, iar acum, călătoria voastră a ajuns la final.
Asta e țara ta?
Nu, țara mea e dincolo de val.
Tatăl meu e în țara ta?
Asta poți doar să afli singur, băiete.
Dar, dacă mergi mai departe, nu există cale de întoarcere.
Nu te duci?
Nu cred că tata ar fi prea mândru
dacă aș abandona lucrurile pentru care a murit el.
Am pierdut prea mult timp dorindu-mi ce mi-a fost luat
și nu ceea ce mi-a fost dat.
Mi s-a dat un regat, un popor...
- Promit să fiu un rege mai bun. - Deja ești.
Copii...
Cred că e timpul să plecăm acasă.
Parcă îți plăcea aici.
Îmi place, dar îmi iubesc și casa, și familia.
Ei au nevoie de noi.
Eminență...
De când mă știu, am visat să vă văd țara.
Am trecut prin multe aventuri în lumea aceasta,
dar nimic nu mi-a potolit acest vis.
Știu că nu sunt prea merituos,
dar, cu permisiunea dvs,
mi-aș abandona și sabia pentru bucuria de a vă vedea țara
cu propriii mei ochi.
Țara mea a fost făcută pentru inimi nobile precum a ta,
oricât de mici ar fi purtătorii lor.
Maiestate...
Nimeni n-ar merita asta mai mult.
- Ce să zic... - Așa e.
Îmi permiți?
Păi... Cred că da.
Cu bine, Lucy.
- Nu plânge. - Nu înțeleg.
N-o să te mai revăd, nu?
Mare figură mai ești și un adevărat erou.
A fost onoarea mea să lupt
alături de așa un războinic curajos și un bun prieten.
De asta n-o să mai am nevoie.
Asta e ultima oară când venim aici, nu-i așa?
Da. Ai crescut, draga mea, la fel ca Peter și Susan.
Ne vei mai vizita în lumea noastră?
- Vă voi urmări mereu. - Cum?
În lumea voastră, eu am un alt nume.
Trebuie să învățați să mă știți după el.
Chiar ăsta e motivul pentru care ați fost aduși aici.
Cunoscându-mă puțin aici, m-ați putea cunoaște mai bine acolo.
- Ne vom revedea? - Da, draga mea.
Într-o bună zi.
Voi sunteți ca și familia mea.
Inclusiv tu, Eustace.
Mulțumesc.
Mă voi mai întoarce vreodată?
Se poate ca Narnia să mai aibă nevoie de tine.
Eustace!
Ce faceți acolo?!
Jill Poe a venit în vizită.
Am vorbit des despre Narnia în zilele ce-au urmat.
Când au plecat verii mei, după terminarea războiului,
mi-a fost dor de ei, din toată inima mea,
cum știu că le va fi dor de ei tuturor narnienilor,
pentru totdeauna.